<?xml version="1.0" encoding="iso-8859-5"?>
<!--
Source: http://ecloga.cult.bg/log/wp-rss.php
Expect: ISO-8859-5
-->
<!-- generator="wordpress/1.0.1" -->
<rss version="0.92">
    <channel>
        <title>ec-log</title>
        <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php</link>
        <description>ecloga log</description>
        <lastBuildDate>Wed, 04 Jan 2006 16:20:37 GMT</lastBuildDate>
        <docs>http://backend.userland.com/rss092</docs>
        <managingEditor>ecloga@mail.bg</managingEditor>
        <webMaster>ecloga@mail.bg</webMaster>
        <language>bg</language>

        <item>
            <title>Завой</title>
            <description>Снощи попремислях досегашната история на това местенце и реших, че повече нямам нужда от него в този му вид. Това не означава, че повече няма да имам блог, ще го има, но ще се промени, мисля че не е добра идея да продължавам, да си водя дневник в публично пространство, поне не толкова личен. Все още обмислям какъв вид ще придобие съдържанието, имам някои идеи и тепърва мисля да ги внедря. Който иска да воайорства, нека си гледа телевизия.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=251</link>
        </item>
        <item>
            <title>Варненско излято</title>
            <description>И така, речено-сторено, навих един приятел и той цъфна у нас да пийнем бира и да спи, за да може сутринта да се стоварим в комплект на автогарата. Хванахме един приличен автобус на Биомет и адски недоспали (два часа сън) се понесохме към Варна. Аз се забавлявах с е100, приказвахме за мрежови инфраструктури и поспахме. Шест часа по-късно, бяхме на варненската автогара и чакахме именника. Хапнахме по шкембе в Камината, без именника, който изчезна при негов съименик, и хукнахме да издирваме голямата локва. По пътя на логиката, локвата трябваше да се намира надолу, там беше, но малко далече и имаше докове, аз правилно предположих, че морската градина се намира наляво от пътя по който тръгнахме, добре че имам прекрасно чуство за ориентация, та успяхме да се върнем на изходно положение по друг път, за разнообразие. 
Вечерта, естествено, премина в пиене и леко безсмислени спорове, но ние обичаме да спорим, трябва да е забавно. Преди това успях да се видя с Мишо и Антони (дано съм запомнил правилно), жалко че щяха да ходят на някакви бунгала.
Съботата я проспахме до ранния следобед, всъщност аз си легнах около 7:30 и нямаше начин. Останалата част от деня го прекарахме в Норт (много готино заведение, евтино и с приятна гледка), мидите и цацата бяха на много прилични цени и грамаж, шкембето им беше воднисто, а по едно време пуснаха и поп фолк. Наблюдавахме ежедневието на гларусите, а доктора ми разясни какво представляват хемороидите, говорихме и за апандисит, това бяха доста приемливи теми в сравнение с нощните ни спорове за СИВ и капитализма. После се поразходихме из морската до доктора  и се поприбрахме да пийнем по едно-две и да се наспим. На развиделяване мидите поискаха да излизат от поне две места на тялото ми, трябва да внимавам с тежките храни, когато съм на работа, често нямам време да хапвам и съм предимно на кафе и вода (горкият ми корем). 
Неделята се наспах, успях да отскоча до едно заведение, колкото да си кажа здрасти с още двама жоровци и трябваше да се пътува за София. Хванахме един автобус на Етап (билетите за връщане си ги купихме вднага след слизането ни във Варна, защото нямаше за връщане на софийската), пътуването на задната седалка не е оферта, поради някакви причина климатика не работеше непрекъснато и беше тежичко. Аз се схванах от неудобните седалки, а филмите не можахме много да ги разберем, бяха намалили звука, а субтитрите не можехме да ги фокусираме. Видяхме, че има камера, отпред на автобуса, много добра идея, но беше пусната само за 2 минути, колкото да ни подразни.
Изненадах се от студа в София, но хванах маршрутка и одисеята приключи. 
Изводи: 
Мразя да пътувам повече от два часа с автобус.
Не си заслужава да се пътува толкова много за един-два дни престой.
Видях морето, но само толкова, друг път трябва поне да го пипна.
Разноцветното осветление в Морската градина ми хареса много, особено лилавото.
Варненските таксита са по-скъпи от софийските.
40 кинта са много за път до Варна, прекалено много са, хем се гърчиш, хем си плащаш.
Геша продължава да е несериозен в някои отношения.
Ако продължавам така, ще трябва да гепя идеята за рубрика Горе-долу.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=250</link>
        </item>
        <item>
            <title>Тежко е, наистина ;)</title>
            <description>Държейки горещо кафе и горещ е100 (юбилеен все пак), още неразпечатан, втурнал съм се да си оправям бакийките, днес колегите помагаха в печатницата за да излезем, а аз на едно списание да се премести зад гърба ми и да ми вдигат шум през цялата, следваща, седмица. Дано не се върна много изстискан от празниците, че тази вечер няма да смогна да им оправя всичките проблеми. Чудя се защо всички си мислят, че системен администратор означава от хамалин до телефонен техник, понякога е тежко да помагаш на всички, особено когато те изоставят в бакийки, но какво да се прави. Като за капак са ми купили мрежов кабел, но не е кримпнат, а финансистката е в отпуск, направо ужас, а уж им бяха написали на листче (вече ще се разплача от ужас). Пожелайте ми 3 успешни почивни дни и цяла следваща седмица да реша проблемите, а те не са малко. Чудя се кога ли най-накрая ще ми остане време да се отдам на демона, символ на операционната система, която ще използвам занапред, наред с пингвинската. Звучат концерти на Крафтверк и това малко ме ободрява.
Предполагам, че няма да блогвам тези дни, затова мога да честитя на всички, които утре имат празник. </description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=249</link>
        </item>
        <item>
            <title>Гергьовденско, едно такова</title>
            <description>Днес трябваше да бъде доста напечен ден, но май ми се размина, след 16 може и да стане напечено.
Купих си яке и после съжалих, че не съм взел повече пари, харесах си раница, а ми трябваха и за билет до Варна. Раница трябва да си купя, иначе няма да има с какво да пътувам, а съм обещал да съм във Варна. Обещал съм от три години да отида и най-сетне се наканих, дано нищо не ми попречи да стигна утре в морската столица, дано да успея да се видя и с повече хора, че кой знае кога пак ще мога, но нека не говоря предварително, все още съм в София и ме чака работа. Кражбата на раницата ми миналата седмица си се оказа тежичък удар върху плановете ми, днес си пролича, а ще си проличи и по-натам, още не съм си купил захранване поради липса на пари, то кое по-напред и в крайна сметка разходите се увеличиха, бедна и ненормална страна сме, живеем живот назаем.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=248</link>
        </item>
        <item>
            <title>Уф-уф</title>
            <description>Тези дни са направо кошмарни за мен, адски съм натоварен и се надявам да си почина малко в края на седмицата, но следващата продължавам. Направо се чудя дали "Моят живот сред индианците" не е подходящо заглавие за този блог ;)</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=247</link>
        </item>
        <item>
            <title>Празници</title>
            <description>Празниците не винаги са начин за почивка, семейните особено. Самото воскресение, изкарахме чудесно, въпреки че попаднах на менте Собиески от 1 литър и сутринта беше страшно, винаги трябва да се гледат етикетите, вкусът беше на нещо средно между Търговище и Флирт. 
Най-неприятното са семейните обеди, неприятното е, че бабите и дядовците искат да обядват около 12-13 и да спят следобеден сън, а аз в такива моменти си лягам около 5-6 и ми идва нанагорно да стана за обяд. Недоспиването е ужасно, на всичкото отгоре, вчера имаше проблем с един суитч на покрива и след като дойде техник, съседите които  имат ключ от покрива се направиха на луди, имам търкания с техните своеволни прояви за всичко и съм ги отебал, съответно те, мен, май трябва да ги посплаша малко. Както и да е, решението беше да се вземе ключ и днес, сутринта да дойдат и да пуснат кабели през друго устройство. Момчетата си свършиха работата много добре, евала на Мегалан, досега са били много точни, като изключим малко скоростите, но предполагам, че ако имам време да ги тествам по-обширно и им се обадя, ще се оправят и с това, засега ме устройват. Сега юркам да ми се сменят ключалките на работа и да няма повече кражби (искренно се надявам).
Скоро си говорих с различни хора, че витае една особена агресия  и злоба във въздуха, хората са бедни, уморени и озлобени, управляващите са прекалено алчни и не мислят, че ако отпуснат малко повече на хората ще има за всички. В САЩ се управляват лесно, защото са дебели и доволни, има за всички, а най-лесно се манипулира доволен народ, а той не иска толкова много, че да е непостижимо. Предчустваме, че скоро ще има доста улични изстъпления и може би граждански сблъсъци, горе-долу се случват през 8 години. Просто се усеща във въздуха.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=246</link>
        </item>
        <item>
            <title>Един ужасен ден</title>
            <description>Днес продължих борбата с непослушните компютри в офиса и понеже цял ден не съм си в стаичката се случи едно голямо нещастие. Някой се е намъкнал и ми е откраднал раницата с якето, тефтерите, шапката, ключовете, зарядното за телефона, дискове (някои не мога да си ги набавя лесно), комплект отвертки и знам ли и аз какво още. Не. Това е кошмар просто. Тук уж не се краде, не се краде, ама се краде. Подозирам, че е дело на някой куриер или клиент на Бикам или АйТиВи Партнер. Мамка му, дано го сполетят същите мъки, които ми причинява.
</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=245</link>
        </item>
        <item>
            <title>Така е то</title>
            <description>Казах, че днес не ме свърта и разни хора се овирусиха, та сменям антивирусните, Нортън да го духат. Оправих лаптопа на главния редактор и още се мотам с клиентските компове, надявам се поне вечерта да не свърши скучно, вече ми се ще да ударя 1-2 големи и да се поотпусна.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=244</link>
        </item>
        <item>
            <title>Сбъркани истории</title>
            <description>Снощи, след работа се намъкнах в Мачу пикчу да пробвам как е латиноамериканската кухня. Определено ми хареса, но беше адски шумно и главата ми кънтеше. На масата се настаниха един ръб и една доста приятна жена, след известно време ръбът се върна с друга доста приятна жена и вече съвсем ме учуди. В главата ми се загнезди мисълта, че новодошлата жена ми е много позната, но не можех да се сетя откъде. Както и да е, може да е приличала по изражение, жестове и всичко на някоя позната.
Тази сутрин май преспах, откакто съм на работа не ме свърта на едно място, наобиколих разни потребители и посвърших това-онова, още не мога да се кротна и сигурно ще си намеря още работа, не че си нямам, но не ми се занимава с уеб интерфейсите на мейла, който си направих на машината. Всъщност имам да правя и старъп скриптове, изглежда ще се разтакавам доста време и ще чакам Милен, той спомена нещо за черпене днес, водка ми се пийва на мен, а се сещам, че очаквам да пристигне една в скоро време. Изглежда, че петък ще е в четвъртък, обзело ме е някакво странно празнично настроение, но и не само мен, оттатък има още весели колеги. Явно днес е ден за добро настроение.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=243</link>
        </item>
        <item>
            <title>Мамка им на интел</title>
            <description>Снощи реших да се боря на два фронта, пооправях компа на офис мениджъра, та като съм там се заех с един стар проблем, звуковата карта на един колега. Преди бях буутнал Кнопикс за да видя с какво животно си имам работа, оказа се аудио кодек 97 на интелски чипсет, разработен от Аванс лоджик. Това добре, но Прозорци 98 нямат поддръжка за такова нещо, въпреки, че е адски разпространено, това нещо няма поддръжка от малкомеките. Преслушах страницата на Интел, там само дето не ми показаха среден пръст. Прерових и гугъла, но повечето информация се заключаваше в намиране на производителя на дънната платка, оттам вече трябва да има поддръжка, аз понеже съм мързеливо копеле се въздържах от отваряне на кутията. Прибягнах до жокера "обади се на приятел", приятелите... най-важното нещо на света са, вярвам в това. Трансферирахме около 40 мегабайта със скорост около 5Кб в секунда от Варна до София (БТК да го джвакат, мръсни мизерници, 8Кб ъплоуд с АДСЛ, имат да дадат, но гледат да печелят на гърба на изстрадалия потребител на грозните им недоклатени услуги). Сега поне си имам всякакви интелски драйвери в архив на уебсървъра.
Току-що получих и обаждане от доволния потребител. Важното е всички да сме доволни.</description>
            <link>http://ecloga.cult.bg/log/index.php?p=242</link>
        </item>
    </channel>
</rss>
